Jag älskar dig.
Och... jag har en kondom.
- Jag får inte vara här. - Kom igen, det går bra.
Nej. Jag får inte vara här.
Anna, kom igen.
Jag är på en fest.
Men det enda jag vill är att komma hem.
Vart ska du? Anna?
Gå inte hem!
Och sen hör jag mammas klocka.
Jag går till henne.
När hon blev sjuk flyttade vi henne till båthuset.
Det är där hon vill vara.
Hon är ensam.
Hon ska inte lämnas ensam.
Jag springer upp till huset för att hitta pappa.
Det är nåt fel.
Det känns inte tryggt.
Det är nåt... ondskefullt i huset.
På ett eller annat sätt tycks drömmarna
handla om att komma ut ur skogen och hem.
Ja.
Och när jag kommer dit... är det som om mamma försöker säga nåt.
Men jag kan inte förstå vad det är hon försöker säga.
Vi har pratat om den lilla rödhåriga flickan,
nu har det kommit en ny detalj. Vattenkannan.
Varför tror du att du håller i den?
Jag vet inte.
- Jag minns inte. - Du kanske vill släcka elden.
När mamma först blev sjuk sa hon...
...att hon alltid skulle vara där.
En lösdrivande katt, eller ljudet av vinden. Men det skulle alltid vara hon.
Hon skulle alltid skydda oss. Men...
Men natten det brann kunde jag inte skydda henne.
Smart flicka.
Om jag är så smart, varför minns jag inte?
Okej, det här är vad jag tror.
Vi överlever genom att minnas.
Men ibland överlever vi genom att glömma.
Du förlorade din mor i en tragisk eldsvåda.
Ditt liv förändrades för alltid. Av vad?
En trasig bränslekran? Det kanske inte är så hemskt att glömma.
Men drömmen då?
Är en dröm. Du kommer på det, eller inte.
Det är så det fungerar. Det är en process, Anna.
Hur lång tid har gått? 10 månader? Och du är nästan igenom det.
Men du kommer inte ända fram på ett ställe som det här.
- Är jag redo att åka härifrån? - Vad mer kan jag göra för dig?
Åk hem. Kyss en pojke. Råka i trubbel.
Avsluta det du påbörjat.
Söta, lilla Anna. Åka hem. Sköna hem.
- Jag får det ensamt. - Jag måste gå.
Det var så mycket blod, eller hur?
- Tror du verkligen att de har botat dig? - Kom igen, låt henne packa.
- Du ska inte gå in hit hela tiden. - De kunde inte bota mig.
Vem ska jag berätta mina historier för?
Jag har en överraskning åt dig. Titta i handskfacket.
- Är det en cheeseburgare? - Inte riktigt.
- Du har skrivit färdigt den. - Titta inuti.
Till mina döttrar Anna och Alex.
- Tack, pappa. - Det var så lite.
- Är den bra? - Vet inte, du berättar säkert det för mig.
Jag har nåt gott.
Fantastiskt, tack.
Rachel bakade dem.
Hon ville följa med men jag sa att jag ville ha dig för mig själv.
Hon har varit fantastisk.
Jag vet inte vad jag skulle gjort utan henne.
Pappa, du har mig nu.
Alex?
Anna.
Du är tillbaka.
Du är tidig.
Jag skulle krama dig men...
Välkommen hem. Du ser bra ut.
Du ser så smal ut. Jag skulle behöva vara där ett tag.
Mitt första jobb blir att göda henne lite. Jag har redan börjat med honom.
Hon lagar mat hela dagarna. Lagar... Åh, vad lagar du för något?
Biff Stroganoff, din favoriträtt.
Du har ett hus fullt med kvinnor nu, herr författare.
- Berättade din pappa om min idé? - Nej.
Om festen? Vi tänkte att vi kunde ha en "Välkommen hem" fest.
- Ja, okej. Kanske det. - Ja, alla har frågat efter dig.
Vi har hela sommaren på oss. Ingen brådska.
Jag går ner till vattnet.
Jag förstörde det.
- Som om det aldrig hänt, va? - Alex. Jag har saknat dig så mycket.
Vad tycker du?
Han fick dem att jobba på helgerna så det skulle vara färdigt tills du kom hem.
Välkommen till din nya avdelning. Bättre mat. Galnare människor.
- När flyttade hon in? - Gissa.
Först hjälpte hon till med utredningen, sen med begravningen.
Nu hjälper hon honom att komma över sorgen. Tre gånger per natt.
Skit samma.
Förresten, tack så mycket.
För vadå?
För att du övergav mig.
Jag var fast här med de två, medan du letade igenom ditt inre.
- Du vet inte hur det var där. - Hon var min mamma också.
- Du kunde åtminstone svarat. - Vad pratar du om?
- Cd:n jag gjorde, breven jag skrev. - Jag fick aldrig nåt.
Kanske dr Silberling inte ville att jag skulle se dem.
Nej... det var inte dr Silberling.
Åh, han är en sån skitstövel.
Hur kunde du inte skicka iväg mina brev? Det var mina brev, pappa.
Vadå? Var du rädd att jag skulle berätta om din lilla flickvän? Var det det?
Skvallra om alla smutsiga små hemligheter?
Det var ett misstag att du lät henne flytta in, hela stan snackar om det.
Du äcklar mig.
- Alex! Vart ska du? - Som om nån skulle bry sig.
Nu kom du på mig.
Kom, du kan krama mig nu. Jag är ren.
Du, Anna... jag vet att enligt reglerna ska du hata din pappas nya flickvän...
...men jag hoppas att vi kan vara mer originella än så...
- ...och få det här att funka. - Visst.
- Någonting är annorlunda. - Ja, vi har målat om.
Jag älskar tapeterna i huset men köket behövde lysas upp lite.
- Det brukade vara nåt här. - Brukade det?
- Ja. En griffeltavla. - Just det. Griffeltavlan.
Den måste vara på vinden med alla andra gamla saker.
Jag tyckte inte vi behövde den längre.
Vad tycker du? Vill du hjälpa mig att duka?
Nej, det är okej. Jag är ändå inte hungrig.
Alex?
Vad gör du?
Var det du eller var det lilla sköterskan som lät så i extas?
- Jag vet inte. - Okej.
Är du full?
Jag var på en fest, det serverades drinkar.
- Var hittade du den? - Där uppe.
- Vad ska du med den till? - Jag vet inte. Den var på vinden...
Där borde den stanna.
- Jag hatar den klockan. - Varför?
Den påminner mig om mamma. Vi behövde den.
Det var så hon kallade på hjälp efter att hon blev sjuk.
Anna, vakna upp. Rachel köpte klockan.
Vad säger du?
Hon gick till djuraffären, köpte klockan, kom
hem och band fast den runt mammas handled.
Och vet du varför? För att hon skulle höra om mamma kom...
- ...när hon knullade med pappa. - Du hittar på.
- Varför skulle jag göra det? - För att hämnas på pappa.
Tro mig, Anna. Det har jag slutat med för länge sen.
Det må vara att jag är full... men jag vet åtminstone vad som är sant.
Åh, nu kommer burriton.
- Använd en slägga nästa gång. - Förlåt.
- Fantastiskt, precis vad köket behövde. - Ja, inte sant?
Jag drar.
Anna... jag minns när jag först kom hit för att sköta din mamma.
Jag kom hit och Alex höll på med sin
tonårsrevolt... var respektlös mot din pappa.
Men du var annorlunda.
Försynt.
Artig. En väluppfostrad ung kvinna. Jag minns att jag tänkte...
..."Det finns mer under ytan än man tror hos den här. Hon är den starka."
När jag var i din ålder... gick jag igenom några svåra saker, precis som du.
Jag lärde mig vara stark. Bli den som ingen jävlades med.
Jag är så glad att du är tillbaka.
Jag hoppas det fungerar så du kan stanna.
Tack. Det tänker jag.
Såg du hennes ansikte? Du typ sabbade hennes Barbie-kök.
- Jag spikade med ögonen stängda. - Det var så häftigt.
Det är vår griffeltavla, den ska hänga där.
Mamma lämnade meddelanden på den.
- Fotbollsträning. - Men hon hade så ful handstil.
Fingerpakt?
Är jag så blek?
Ja, nästan genomskinlig.
Förhoppningsvis märker inte din blivande make det.
- Nej! Lämna mig inte här! - Vad har man systrar till?
Alex, våga inte!
- Hej, Matt. - Hej.
- Hur har det varit? - Ja... okej.
Jag ville besöka dig men de ville inte släppa in mig.
Hade du skurit upp handlederna kunde vi delat rum.
Hon är hemma igen.
Du lyssna, den där kvällen på stranden...
Nej, nej... jag var nervös. Jag drack en massa...
...ingen har någonsin anklagat mig för att vara smart... så jag var dum och full.
Jag var orolig för dig. Jag gick och letade efter dig.
Vad menar du?
Jag följde efter dig hem den natten.
Jag var här. Jag såg alltihop.
Du är sen. Är du inte det, Matt?
- Tack. Det är allt vi behöver. - Bra.
- Vi ses. - Hej då.
Bär upp de där varorna till generatorrummet.
Kom sen upp, din pappa är uthungrad.
Din förläggare ringde i dag. Jag visste inte att han hyr ett hus här uppe.
Jo, de sista fem åren. Han låtsas att han fiskar.
Jag tror han har redaktören för The Book Review som gäst.
Ja?
Ja. Jag bjöd dem på middag på fredag kväll.
- Jaså? - Och några till.
Varför inte? Vi har aldrig några gäster.
Det blir skoj.
- Snälla. - Okej.
Mördare!
Anna?
Vad gör du här nere?
Är du okej?
- Det var mamma. - Vad?
Jag Såg mamma!
- Vad pratar du om? - Anna?
Anna?
Hon har försökt säga mig nåt.
- Vadå? - Branden var ingen olyckshändelse.
Det var hon.
Rachel bara råkade vara ledig den kvällen.
Ja... visst.
- Alex. - Nej, det faller på plats nu.
Hon lämnade mamma, parkerade bilen längre ner på gatan.
Satte på de vita skorna...
...och gick tillbaka till båthuset.
- Vi kanske förhastar oss. - Ursäkta mig.
Det var inte jag som såg vår döda mor peka på pappas läskiga flickvän.
- Jag tror det bara var en dröm. - Anna, du var klarvaken. Jag såg dig.
- Då kanske det vari mitt huvud. - Kanske det.
Men det förändrar inte vad vi båda vet. Kranen läckte inte.
Rachel öppnade den. Hon dödade mamma.
Hon ska inte komma undan med det.
Hallå. Hallå där inne.
- Hörde hon oss? - Jag vet inte.
Jag ska åka in till stan och handla till festen.
Följ med. Få lite shoppingterapi, kanske luncha?
Jag är bakfull och jag får säkert huvudvärk senare.
- Men Anna följer med. - Vad? Nej.
Och Matt då? Du kan prata med honom. Du sa att han kom tillbaka till huset.
Nå, Anna?
Du åker med och jag stannar här och går igenom hennes grejor. Åk med.
- Vi kan göra det en annan gång. - Nej, jag kommer ner om en minut.
- Jag ska bara sätta på mig nåt snyggt. - Din smörare.
Din pappa avskyr när jag kör fort. Det blir vår lilla hemlighet, okej?
Vår lilla hemlighet.
Vad hände med mammas bil?
Vi diskuterade det och vi tyckte att familjen kunde behöva något lite...
...roligare
Mitt enda värdefulla smycke.
Hur fick du det?
Jag fick det av någon för evigheter sen.
Av en pojkvän?
- En patient, faktiskt. - Jaha.
Vilket bra jobb.
Jag torkade gamla människor i röven, Anna.
Jag kan försäkra dig att alla inte var lika vackra som din mamma.
Nej, jag fick oftast göra saker som
skröpliga damer med en massa pengar...
...antingen skämdes eller var för svaga för att göra själva.
Vill du veta hur jag stod ut?
Det var hemskt...
...men...
...hur nedlåtande de än var...
...hur illa de än behandlade mig, hur
...illa de än luktade, så sa jag alltid till mig själv...
"De kommer att vara döda... väldigt, väldigt snart."
Du förstår, Anna. Vi har alla saker i vårt förflutna som vi skäms över.
Ibland är det bäst att bara glömma.
Anna?
Anna.
Är du okej?
Ja.
Ja, jag mår bra.
Vi måste handla nu.
Så vackert marmorerad. Hur länge har det hängt?
Vi säljer allting färskt.
- Jag hämtar mjölk. - Bra, tack.
- Matt. - Anna.
Hej. Vad gör du här?
Jag tror jag vet vad du försökte säga i går.
Branden var inte en olycka, va? Vad såg du?
- Matt? Bären blir inte fräschare. - Okej, jag kommer.
- Hjälper du oss? - Ja. Okej, men inte här.
- Okej, kan vi ses i natt? - Matt!
- Ja, klockan 11. Vid klippan. - Okej.
Hittade du inte mjölken?
Vi går nu.
Och Matt, du behöver inte leverera hem till oss mer.
Det blir mitt jobb hädanefter.
Hade ni skoj?
- Ja. Vi har utbytt hemligheter. - Inte sant?
Jo. Tack för lunchen.
- Verkade hon okej? - Det kan nog ha hjälpt henne lite.
Jag hoppas bara det inte var för tidigt.
Alex?
Herregud, du skrämde mig. Jag trodde du var hon.
- Talade du med Matt? - Ja, vi träffar honom i kväll.
Titta på den här.
Herregud. När sätter de upp strippstången?
Hon är som en knarkhora men utan värdighet.
P.S. Titta här.
Titta vad jag har hittat.
- Hälsa på herr Knubbis. - Åh, vad äckligt.
Jag vill inte röra den!
Jösses. Här är tillräckligt för att söva en häst.
Eller dig och mig.
- Kom. - Vänta.
Det roliga är slut, Rachel.
Skynda på. Vi blir försenade.
Matt?
Det känns inte bra.
Tänk om något hänt?
Det är lugnt. Vi träffar honom i morgon.
Ja.
- Jag går och lägger mig. - Snälla, stanna tills jag somnar.
- Hade jag fått tio dollar för varje gång... - Tack.
Inga dumheter.
Var inte rädd. Jag ville inte väcka dina föräldrar.
Matt. Var var du? Vi väntade på klippan som du sa.
- Ja, jag vet... - Vad hände? Du är genomblöt.
Jag ramlade och slog i ryggen eller nåt. Kom hit, sitt ner.
Ledsen att det är så sent.
Det är bara...
Jag tror du måste få veta sanningen om vad jag såg den där natten.
Berätta.
Du darrar.
Jag har ingen känsel.
- Jag är rädd, Anna. - Var inte det.
Vad har hänt med din rygg?
Din mamma försökte varna mig... men jag lyssnade inte.
Håll i mig, Anna.
Snälla.
Håll i mig, Anna.
Snälla.
Anna? Hej, jag är sheriff Emery. Jag vet inte om du minns mig.
Vi ska göra en noggrann undersökning...
...men han måste ha kört på en timmerstock,
ramlat överbord och brutit ryggen.
Skulle du ha träffat honom?
Vi vet alla vad du går igenom.
Är det någonting du behöver? Vad som helst, så kom till mig. Förstår du?
Jag beklagar djupt.
Det är fruktansvärt.
Jag gör frukost. Du måste äta någonting. Kaffe?
- Pappa, vänta. - Vad?
Matt var inte bara ute och åkte båt. Han kom för att träffa mig.
- Anna, det som hänt Matt är inte ditt fel. - Det är inte det hon försöker säga.
Nån av er får hjälpa mig.
- Pappa. - Jag går.
- Vad? - Jag träffade Matt i stan i går.
Han såg vad som hände vid branden.
Rachel hörde oss. Hon vill inte att jag ska prata med honom mer.
Hon ville inte att han ska komma hit mer.
Varför skulle hon säga så?
Det är bara...
Vad?
- Är allt okej där ute? - Vi kommer in strax.
Älskling...
...jag vet att det är svårt för dig. Det har varit svårt för oss alla...
...men snälla, gör inte det här.
Okej? Gör inte det här.
- Kom och ät frukost. - Jag kommer om en minut.
Är du okej?
Nej, jag är inte okej.
Jag är inte galen, Alex.
Matt var här. Jag trodde jag drömde men det gjorde jag inte.
Han sa att mamma försökte varna honom.
Hur är det möjligt?
Han höll i mig. Titta!
Herregud!
- Okej, nu är jag rädd. - Jag är inte galen.
- De får inte skicka tillbaka mig. - Jag är inte rädd för dig.
Jag är orolig för oss. Anna.
Vi är de sista som står mellan Rachel och det hon är ute efter.
Kom. Så vitt jag vet har inte du förvandlats
till nån psykotisk seriemördare.
Vi måste ta reda på vem Rachel Summers verkligen är.
Hej, jag söker information om en person som vi anlitat via er förmedling.
Hon heter Summers. Rachel Summers.
Jag vill ha referenser på en av era sköterskor.
Hon var anställd på ert sjukhus mellan juli och december 2005.
Hej. Jag genomför en bakgrundskontroll av
någon som arbetade hos er för flera år sedan.
Summers.
S-U-M-M... ja, som i "Mamma."
E-R-S, som i "Satan."
Vad? Nej, det är inte möjligt.
Nej, det är bra.
Okej, tack så mycket.
Vi har henne.
Anna.
Kom in.
Du har vackert formade läppar.
Måste bara hjälpa dem lite.
Män tjatar om kvinnors ögon... men det är skitsnack.
Vad de verkligen vill ha...
...är en flicka...
...med en vacker mun.
Så där.
Du verkar gilla dem.
- Vill du ha dem på dig ikväll? - Nej, jag tror inte det.
Åh, kom igen. Det blir skoj.
Så där.
Vad är ditt riktiga namn, Rachel?
Vad sa du?
Sköterskeförmedlingen har inga uppgifter om någon Rachel Summers.
Och ditt personnummer är för en Rachel Summers...
...men hon är lärare från New Orleans. Och hon dog för fem år sen.
Så vem är du?
Vem?
Vet du vad, Anna?
Jag tror inte att det kommer att fungera.
Och vart ska du?
Prata med pappa.
Det behövs inte. Vi har redan diskuterat det...
...med dr Silberling.
- Diskuterat vadå? - Ditt uppträdande.
Anna, han är mycket bekymrad. Han börjar tro...
...att det var ett misstag... att släppa ut dig.
Du ska inte förstöra det här för mig. Jag tillåter inte det.
Ut nu. Jag får gäster snart.
Otroligt att hon har tagit upp det med pappa.
Hon kan hota dig, men vad kan de göra mig?
- Jag ska prata med pappa. - Nej.
Då kommer hon övertyga honom om att vi ljuger. Och att det är mitt fel.
Vi måste bara hålla ut i natt.
I morgon går vi till polisen och berättar vad som pågår.
Du gör det bara värre för mig.
Okej. Men det kommer att kräva massor med alkohol.
- Hej, vad fin du är. - Vad?
- Du ser fantastisk ut. - Tack.
Du har gått och blivit stor.
Om det är en tröst så är det här knepigt för mig också.
Lanseringsfester. Det ger alla grönt ljus att komma in i ditt hem och döma dig.
Kan jag be dig om en tjänst? Kan du hjälpa Rachel i kväll?
Jag tror inte hon känner att hon riktigt klarar av det här.
Och folket här bedömer henne också.
Javisst.
Vad är det?
Jag undrar bara om du behöver hjälp?
Menar du det?
Visst, öppna ugnen.
Okej.
Hemligheten med en bra rostbiff är att låta den vila...
...i 10 minuter innan man skär upp den. Låta köttsaften strömma tillbaka.
Tillbaka till festen. Kan du ta ut soporna?
Du står på tur.
Nej. Nej.
Vad har du gjort? Vad har du gjort?
- Varför förstör du för mig? - Vad är det?
Låt henne vara.
Gå och lägg dig.
Nej, nej. Jag kommer till New York i morgon så kan vi ordna upp allt.
Ledsen för vad som hänt.
Kör försiktigt.
Pappa? Får jag prata med dig?
Det finns en orsak till vad som hände i kväll.
Rachel är inte den du tror.
Det räcker, Anna. Vad har hon gjort nu då?
- Hon har ljugit för dig. - Om vad?
Om allting. Om sitt namn. Vet du ens var hon kommer ifrån?
- Kom inte med dumheter. - Du ser bara vad du vill se.
Hon försöker få familjen att fungera.
Det gör hon inte. Hon vill ha dig för sig själv.
- Det är löjligt. - Om mamma såg...
...att du stöttar den där bitchen som vill slita oss isär.
Det är inte Rachel som gör det.
- Vi borde nog tala med dr Silberling. - Visst, jag är ju galen.
- Jag sa inte det, du vet att jag inte... - Pappa.
Du har inte din ring på dig.
Ska du gifta dig med henne?
- Säg det! - Ja, Anna.
Vi ska gifta oss. Någon gång i höst.
Vi har pratat om att resa iväg men jag vill ha bröllopet här... för oss alla.
Jag skäms inte. Jag skäms inte över att vara lycklig igen.
Hej då, pappa.
Vi får inte komma sent till Matts begravning.
Sätt på något passande. Vi ska se ut som en familj.
"Hos Herren tar jag min tillflykt. Hur kan ni säga till mig:"
"Fly som en fågel till bergen! Se, de gudlösa spänner bågen."
"De har lagt sin pil mot strängen för att skjuta ur dunklet."
"När grundvalarna raseras, vad kan den rättfärdige göra?"
"Herren är i sitt heliga tempel."
"Herrens tron är i himlen."
"Hans ögon ser.".
"Herren är mitt ljus och min räddning."
"Vem skulle jag frukta? Herren är ett värn för mitt liv."
"Vem skulle jag bäva för?"
"När de onda kommer emot mig för att slita mig i stycken..."
"...mina motståndare och fiender skall då själva snava och falla."
mord
Barn brutalt mördade
Det är från 11 april 1996.
"Polisen har funnit kropparna efter tre barn
i en grund grav i skogen mindre än..."
"...50 meter från huset där den kände fysikern dr Harrison Wright bor."
"Den tekniska utredningen visar att barnen blev kraftigt drogade..."
"...innan de upprepade gånger knivhöggs.
Polisen har utfärdat en efterlysning på..."
"...Mildred Kemp, 19 år, som varit anställd
som barnen Wrights sköterska sedan augusti."
- Mildred Kemp? - Herre jävlar.
Lyssna här: "Enligt en närstående källa till familjen har Kemp blivit..."
"...romantiskt besatt av dr Wright sedan hans hustrus bortgång i en bilolycka."
"Trots polisens ansträngningar är Kemp fortfarande på fri fot."
Vänta, vad...?
Titta vad hon har på sig.
Pärlorna.
Rachel sa det var en present från en patient. Hon satte på mig dem som...
...som om hon var stolt över dem.
Vi har tur, vi har bevis nu.
Ja, om vi kan få tag i dem.
Oroa dig inte för det. Det här ska ta slut i natt.
Jäklar.
Titta.
- Vad gör du? - Gå ner och hämta hennes nycklar.
- Vad ska du göra? - Hämta nycklarna!
Vad letar du efter?
Är det de här? Letar du efter dem?
Ta dem. Varsågod, de betyder inget för mig.
Vi vet, Rachel.
Vi vet allt.
Du kom på mig.
Här.
Alex!
Anna.
Jag vill inte göra dig illa.
Jag ville inte att det skulle gå så här. Du kan göra det här lätt.
Alex!
- Vad har hänt? - Hon drogade mig. Hon drogade mig.
- Anna, öppna dörren. - Anna, lyssna på mig.
- Du måste ta halsbandet. - Jag har det.
Anna, öppna den jävla dörren!
- Du måste gå till Emery! - Nej.
- Jo, han kommer att tro dig. - Jag kan inte lämna dig här.
Fingerpakt.
Anna!
Jag älskar dig.
Jag kommer tillbaka efter dig.
Anna!
Så du påstår att fröken Summers egentligen
är en kvinna vid namn Mildred Kemp?
- Och att hon är ansvarig för branden? - Det stämmer, det var ingen olycka.
Hon mördade mamma och nu är hon ute efter oss.
- Jag vet hur det låter men... - Nej! Mildred Kemp.
Jag minns henne. Västerut i Woolridge County. För flera år sen...
...hustrun dog, mannen skaffade en sköterska som dödade alla barnen.
Stämmer, de fick aldrig tag i henne. Fru Wright hade ett treradigt pärlhalsband.
- Det finns bilder av det på Internet. - Och?
Rachel är Mildred Kemp.
Hon försöker mörda oss och gifta sig med vår far precis som hon gjorde då.
Jag vill att du stannar här.
Jerry är utanför dörren. Jag ska göra en slagning på fröken Summers.
Det finns inte tid för det, åk hem till mig!
Alex är där, jag är rädd att nåt ska hända henne.
Ingenting ska hända någon, Anna. Vänta bara här.
Mamma?
- Var inte rädd, jag är sjuksköterska. - Nej! Nej!
Tro inte henne! Nej! Nej! Snälla, tro inte henne!
Nej! Hon ljuger! Tro henne inte!
Nej! Tro henne inte!
Så där ja. Tack.
Jag minns henne.
Västerut i Woolridge County. För flera år sen...
...hustrun dog, mannen skaffade en sköterska som dödade alla barnen.
Rachel är Mildred Kemp.
Polisen har utfärdat en efterlysning på Mildred Kemp, 19-år...
...som varit anställd som barnen Wrights sköterska sedan augusti.
Den tekniska utredningen visar att barnen blev kraftigt drogade...
...innan de upprepade gånger knivhöggs.
Trots polisens ansträngningar är Kemp fortfarande på fri fot.
Du ska sova nu.
Du förstår, Anna...
...jag kommer aldrig att få några egna barn.
Jag kan inte. Berättade jag det?
Men det hindrar mig inte från att föreställa
mig hur det skulle vara att ha en dotter.
Men nu har du tagit det ifrån mig.
Försiktigt.
Du vill inte göra dig själv illa.
Anna?
Vi försökte allt, Anna.
Det var enda sättet.
Vad har du gjort?
- Vad har du gjort? - Det jag var tvungen till, Anna.
Eller hur?
Det är okej. Jag är här.
Jag kommer alltid att vara här.
Titta på mig.
Var modig nu. Okej?
Herregud! - Är du okej?
Det var Rachel, pappa! Hon anlade branden.
- Vad pratar du om? - Hon dödade mamma.
Jag vet att du inte lyssnar på mig, men du måste tro oss!
Hon väntade tills du var bortrest, sen drogade hon mig och Alex.
- Vad? - Hon tänkte döda oss.
Alex var tvungen att göra det. Hon räddade oss.
- Alex? - Alex, berätta för honom!
Anna, vad är det du säger?
Han inser det inte, Anna. Det kommer han aldrig att göra.
Anna, du vet vad som hände med din syster.
- Berätta, Alex. - Tro honom inte.
- Hon dog. - Tro honom inte.
- I branden! Det var för ett år sedan. - Nej! Han ljuger!
Alex är död!
Vad har du gjort?
Alex?
Anna?
Vad menar du att branden inte var en olycka? Vad hände den natten?
Berätta vad som hände.
Låt mig vara.
Låt mig vara!
Hallå? Pappa?
Killarna... vill komma upp till vårt hus.
Det är inte vårt hus längre.
- Vad gör du? - De kan fara åt helvete.
Anna. Anna!
Anna, vad är det?
- Alex? - Jag kommer mamma.
Alex!
Hur kunde du inte skicka iväg mina brev? Det var mina brev, pappa.
Vadå? Var du rädd att jag skulle berätta om din lilla flickvän?
Var det det? Skvallra om alla smutsiga små hemligheter?
Anna, jag ska åka in till stan. Följ med.
Jag följde efter dig hem den natten.
Jag såg alltihop.
Släpp inte! Håll i mig!
Du förstår, Anna...
...jag kommer aldrig att få några egna barn.
Jag kan inte.
Det hindrade mig inte från att föreställa
mig hur det skulle vara att ha en dotter.
Och nu har du tagit det ifrån mig.
Jag beklagar.
Jag observerade att namnet i fröken Summers
pass inte stämmer med namnet i körkortet.
Hon bytte namn för tre år sen. Hon hade en pojkvän som misshandlade henne.
Hennes riktiga namn är Rachel Worshinsky.
Er dotter fick för sig att er fästmö var en kvinna vid namn Mildred Kemp.
Varför hittade hon på allt det här?
SLUTEN AVDELNING
Hej, Anna.
Mår du bra?
- Jag gjorde exakt som du sa. - Gjorde vadå?
Jag avslutade det jag påbörjat.
Välkommen hem.
Swedish